Sisäinen valuma-alue
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/9/92/Lake_Hart.jpg)
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/9/94/ShrinkingLakeChad-1973-1997-EO.jpg/300px-ShrinkingLakeChad-1973-1997-EO.jpg)
Maantieteessä sisäinen valuma-alue alue on valuma-alue, josta ei ole poistuvaa veden virtausta, maanpäällistä tai pinnanalaista. Englannin kielessä käytetään sanaa "endorheic", jolla on kreikkalaiset juuret, endo, "sisällä, sisäänpäin" ja rhein, "virrata". Kaikki tällaiselle alueelle satava vesi joko pysyy siellä tai haihtuu pois.
Teoriassa sisäisiä valuma-alueita voi syntyä millä tahansa ilmastovyöhykkeellä, mutta lähes kaikki sijaitsevat kuumilla aavikoilla. Suuren sademäärän omaavilla alueilla rantaviivan eroosio avaa vähitellen luonnollisen poistumistien vedelle. Esimerkiksi Mustameri oli pitkään eristyksissä Välimerestä, siihen asti kunnes Välimeri mursi välissä olleen Bosporin kannaksen.
Laskujoettomia, yleensä suolapitoisia järviä syntyy näille alueille, ne voivat kuivua kokonaan pitkänä kuivana kautena. Kuumilla aavikoilla haihtuminen on voimakasta, joten kaikki sinne pudonneen veden hiekasta ja kivestä liuottamat mineraalit jäävät veden haihtuessa maan pinnalle. Paikkaan, minne vesi kertyy, syntyy suola-aavikko, mikäli veden kertyminen alueelle syystä tai toisesta lakkaa. Osassa näistä on kova ja erittäin tasainen pinta, jolloin niitä voidaan käyttää maanopeusennätysyrityksiin ja laskeutumispaikkoina pienille lentokoneille.
Suolajärvet vaihtelevat usein suuresti kooltaan vuodenaikojen mukaan, ääriesimerkkinä tästä voi pitää Eyrejärveä, joka joinakin vuosina kuivuu kokonaan, ja joinakin vuosina peittää alleen 10 000 km2 (puolet Laatokan koosta), joskus enemmänkin. Ihminen on ottanut monesti suolajärviin virtaavia vesiä käyttöönsä, ja tästä on monissa tapauksissa ollut seurauksena järven suolapitoisuuden kasvu, sen ekosysteemin muutokset ja jopa järven kuivuminen. Ääriesimerkkinä tästä on Araljärvi.
Huomattavat sisäiset valuma-alueet ja niillä olevia järviä[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]
![](http://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/thumb/b/b1/Ocean_drainage.png/800px-Ocean_drainage.png)
- Suuri osa läntistä ja Keski-Aasiaa on jättimäinen sisäinen valuma-alue. Alueeseen kuuluu useita järviä, mm::
- Kaspianmeri, Maapallon suurin järvi.
- Araljärvi, johon valuvien jokien vedet on käytetty viljelyksiin. Araljärvi kuivui suurelta osin, kalakanta romahti ja nykyään on vain hyvin pieniä toiveita sen elpymisestä. Mantereiden sisäiset valuma-alueet ovat saaneet tämän jälkeen enemmän huomiota.
- Balkhasjärvi Kazakstanissa
- Issyk Kul Kirgisiassa.
- Kuollutmeri Lähi-idässä.
- Australian suurin järvi (mikäli täynnä vettä) Eyrejärvi.
- Afrikassa:
- Saharassa on useita alueita, mm. Bodele ja Qattaran syvänkö, joilla ei tosin yleensä ole vettä lainkaan.
- Lake George
- Okavangon suot, sisämaan suistoalue Kalaharin aavikolla Botswanassa
- Lake Ngami Botswanassa
- Tšadjärvi, jonne virtaavat Chari- ja Logonejoet
- Etoshan tasanko Namibiassa, muuttumassa suola-aavikoksi
- Antarktiksen kylmällä aavikolla Vidajärvi pysyy nestemäisenä koska sen vedessä on seitsemän kertaa enemmän suolaa kuin merivedessä.
- Yhdysvalloissa Great Basin, joka käsittää suuren osan Nevadaa ja Utahia:
- Musta Kiviaavikko Nevadassa, paikka jossa Thrust2 ja ThrustSSC tekivät maanopeusennätykset, ja vuosittaisen "Burning Man" -festivaalin paikka
- Groomin kuivajärvi Nevadassa, Area 51:n sijaintipaikka
- Utahissa Great Salt Lake
- Pyramid Lake Nevadassa
- Mono Lake Kaliforniassa
- Kalifornian Salton Sea, joka syntyi vahingossa vuonna 1905, kun kastelukanavat murtuivat.
- Crater Lake Oregonissa
- Meksikon laakso. esikolumbiaanisella ajalla laaksoa peitti viisi järveä, mm. Texcocon järvi ja Chalcojärvi olivat vesilähteinä alkuperäiskansoille.
Muinaisia sisäisiä valuma-alueita[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]
- Mustameri
- Lake Lahontan Länsi-Yhdysvalloissa
- Ebron ja Dueron altaat Espanjassa
- Lake Bonneville (Utah)
Katso myös[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]
Aiheesta muualla[muokkaa | muokkaa wikitekstiä]
- Primer on endorheic lakes (Arkistoitu – Internet Archive)